- Tidigare... - Jag älskar dig, Jocasta MacKenzie.
Världen må förändras... men det kommer aldrig att förändras.
Vi får varna Murtagh och hoppas att han går till reträtt.
Jag går till Murtagh. Du vinner inte! Historien har redan skrivits.
I så fall strider jag alltså.
- Du är med i milisen. - Jag vill varna er för Tryon.
Förrädare.
- Jag befriade dig från ditt löfte. - Jag skulle aldrig svika din mor.
Murtagh...?
Roger...?
Bree...
Var lugna. Det är inte på liv och död.
Bara några röda markeringar. Eller hur, mr Jones?
Ursäkta, sir?
- Är det på liv och död, anser ni? - Antagligen inte, sir.
Jag har en fråga. Vad betyder det när man skriver att han eller hon -
- "begravde stridsyxan"? Det handlar som vi alla vet om att sluta fred.
Men varför göra sig besväret att gräva ner den?
Ni kanske vill gå. Finns det ingen som vill säga några sista ord?
"Jag kom, jag såg, jag segrade."
Jag tänkte nog inte så, mr Morgan. Och det var inte Caesars sista ord.
Även om hans liv avslutades i förtid. Sitt kvar, mr Jones.
Jag ville se om ni höll med mig. Det är nämligen på liv och död.
Era uppsatser om berömda sista ord var intetsägande.
Jag ville att ni skulle fundera på varför man säger det man säger -
- och kring era egna sista ord, om ni fick möjlighet att yppa dessa.
Hur så, sir? Vi läser historia. Det här är ingen skrivarkurs.
Våra liv beror av våra ord! Ord styr våra tankar och gärningar.
Ord beskriver vilka vi är.
Ord är som kulor. När de avlossas kan de inte tas tillbaka.
Ord påverkar. Välj dem med eftertanke.
Ge era ord den mening de förtjänar, med era liv.
Särskilt era sista ord. De lever längre än ni.
Hur skulle era sista ord lyda, sir?
"Det är min sista önskan, Herre, att mina elever skriver med omsorg."
"Att de härleder sina teorier och skriver läsligt. Amen!"
Säg på riktigt, sir.
Jag skulle säga...
...att glöm gärna mitt namn...
...såvida mina ord och gärningar blir ihågkomna av dem jag håller av.
Det var allt för idag. Vi ses nästa vecka.
- Du kom tidigt. - Jag ville se dig i aktion.
- "Det stora tågrånet" börjar snart. - Vill du gå på stumfilmsmaraton?
- Eller gör du det bara för min skull? - Ja.
Men du stod trots allt ut med en hel föreläsning om hängbroar.
Skulle det verkligen vara dina sista ord?
BERÖMDA SISTA ORD
"Skär av repet."
"Han andas!"
"Jag måste öppna luftvägarna."
"Hör du mig, Roger? Det är Brianna."
"Du lever. Allt är väl."
Det ser bra ut. Halsen har läkt fint, ärret är nästan borta.
Hur känns det?
Du borde försöka tala, Roger.
Det är helt normalt att rösten är skrovlig.
Börja åtminstone med att viska.
Inte...? Jag tänker i alla fall lära Jem säga "tröja" och "aluminum" -
- inte "jumper" och "aluminium".
70 % av vår kommunikation är icke-verbal. Ord är överflödiga.
Vi kan låtsas att vi är med i stumfilmerna som vi såg i Oxford.
Lord John kom med en hel koffert fylld av böcker och gåvor.
Vill du följa med och träffa honom?
Okej... Jag följer med dig.
En fegis hur man än ser det...
"Jag fångade honom vid ån, överste."
"Sätt honom med de andra fångarna."
"Vad ska vi göra med dem, ers nåd?"
"Häng tre av dem för att statuera exempel."
"Må Gud vara era själar nådig."
Min rumskompis på MIT... hette Gayle.
Hennes pojkvän hade varit i Vietnam. Jag kände honom inte särskilt väl -
- men hon bad mig följa med och hälsa på honom.
Han hade varit tillbaka ett år.
Jag visste inte hur han skulle vara, men han var rena zombien.
Han hade inget liv i blicken.
Gayle kallade det "tusenmetersblicken."
Han hade träffats av granatsplitter men inte blivit allvarligt skadad.
Vi kallar det "krigsneuros".
Granatchock.
Det har gått flera månader. Enligt dig är Roger fysiskt frisk.
Kanske lider han av krigsneuros.
Problemet måste ligga på det psykologiska planet.
Han dränks av sin egen tystnad.
Han har den där "tusenmetersblicken" i sina ögon.
Jag fruktar att han är förlorad.
Hur förlorad han än är...
...måste du fortsätta tro att du kan få tillbaka honom.
Vila i frid och
låt oss sörja
Över suckar och jämmer
vi inte bestämmer
Blommorna i skogen
har alla slokat
Jag tänkte först låta göra en gravsten.
Men det har jag ingen rätt till. Murtagh och jag var inte äkta makar.
Vi var inte far och son, men det gör inte smärtan mindre...
...eller enklare att bära.
Han var lika envis som din far. Han skulle ha stannat vid din sida.
Det gjorde han. Han höll sitt löfte till mig... och min mor.
Han var lojal i alla väder. Något annat kan man inte säga.
Er droska väntar, damen.
- Tacka Claire från mig än en gång. - Ja.
Adjö, tant.
Om vi ändå visste vilket farväl som var vårt sista.
"Jag beklagar de skador er måg åsamkades. Ett olyckligt misstag."
Guvernör Tryon ger Roger 5000 tunnland i ödemarken.
- Varför det? - Som kompensation.
Han vill kanske köpa din förlåtelse.
Vad ska vi med 5000 tunnland till?
Det gör inte gärningen ogjord, men mark är värdefullt.
Tryon kan behålla sin mark. Jag vill ha tillbaka min make!
"För ert landsförräderi..."
"...ska ni hängas tills ni är DÖDA."
Jag har ett föremål som ger mig all världens visdom i handen.
Astrolabium är en modell av universum.
Ett instrument man kan beräkna sin position med.
- Eller räkna ut vad klockan är. - Eller hitta sin plats?
- Vi ska kanske börja med nåt mindre. - Som vad klockan är.
Så... om solen står där borta...
...är den alltså...
Halv sex.
Fem över halv sex.
- Nåja. Vi har visst inte alla svar. - Nej.
Ibland krävs det tålamod.
Tack, John.
Du försöker tänka på annat, ser jag.
Det har varit några jobbiga månader.
Finns det en medicin mot sorg på din tid?
Några små osynliga baciller som tar kål på den?
Tyvärr inte.
Det finns nog inget botemedel. Förutom tid, kanske.
Man brukar säga att tiden läker alla sår.
- Vad i hela friden gör Roger? - Bygger en trappa till vinden.
- Kan han ta en paus, tror du? - Vi har med oss en del rester.
Hans nyfunna vurm för träarbete får ta en paus.
- Var försiktig, chuisle. - Chuisle? Den var ny.
- Det betyder "mitt blod". - Är inte det "fhuil"?
Det är det blod som kommer ut när man skadar sig.
Chuisle säger man till barn. Ja, om man är släkt.
Det är fint.
Teet är färdigt.
Nej!
Gubben, då...! Jamie?
Du pratade, Roger! Kan du säga nåt mer?
Gör det ont? Kan du försöka? Försök för min skull.
- Ett, två, tre, fyra, fem, sex... - ...sju, åtta, nio, tio!
Hitta morfar.
Du hittade mig.
En gång till? Ett, två, tre, fyra, fem, sex -
- sju, åtta, nio, tio!
Claire? Ta med dig Jemmy till stugan.
Nu!
Jösses! Det är Ian.
Ian...!
Vi trodde att du var förlorad!
- Är du jagad? - Bara om han har hämndlysten släkt.
Ikväll kommer vi att äta gott. Ikväll firar vi!
Bree! Roger.
- Det är underbart att se dig igen. - Detsamma.
Nå, gosse? Vad tycks?
Det är... stort.
- Vi har lagt mycket arbete på det. - Blod, svett och tårar. Och hjälp.
Jag kan stycka vildsvinet om ni vill.
Du kom just. Vill du inte göra dig hemmastadd?
Du måste vara hungrig. Marsali är väldigt duktig med kniven.
Jag dödade den. Jag styckar den.
Självklart. Du gör som du vill.
Kom.
Gör det nåt om jag stannar ute ett tag till?
Känn dig som hemma, gosse.
Vad bär min framtid i sitt sköte?
Det är "älskaren".
Hur många barn är för många, Fergus Fraser?
Och nu Roger MacKenzie.
Galgmannen...
Det blev fel.
Vi gör ett nytt försök. Eller hur, Roger?
Vad har hänt?
- Vad håller ni på med? - Inget. Vi bara roar oss lite.
Det är bara kort.
Tala med mig, Roger.
Det spelar ingen roll hur det låter. Jag vet att det är svårt.
Din röst är... din gåva.
Du är fortfarande den jag äktade. Jag vill ha tillbaka honom.
Jag ber dig!
Det värsta är att du inte ens tittar på mig!
Jag förstår att det var fruktansvärt, och hur rädd du måste ha varit.
Men jag har också tvingats utstå nåt fruktansvärt.
Och jag kan lova dig att det enda jag ville -
- var att lägga mig nånstans och dö! Ibland känner jag fortfarande så.
Men det gjorde jag inte. Gör inte. Min man och min son behöver mig!
Jag kämpar vidare för vår skull!
Men nu behöver jag... Jag behöver dig.
Jemmy behöver dig.
Jag har varit... tålmodig.
Men jag behöver få veta...
Jag behöver få veta att du inte är förlorad för all framtid.
Tänker du komma tillbaka?
Tänker du kämpa för oss?
Jag har gjort mandelfläskkorv, som jag minns att du tycker om.
Det stämmer.
Tack så mycket, Lizzie.
Herre, vi tackar Dig för denna måltid.
Men framför allt tackar vi Dig för unge Ians hemkomst.
Amen.
- Du måste ha mycket att berätta. - Utelämna inga detaljer.
Början känner ni redan till... och slutet äter vi till middag.
Vad hände däremellan? Var mohawkerna snälla mot dig?
Hur var de?
De är... ett godhjärtat folk.
Planerar du att återvända norrut... till mohawkerna?
Nej.
Har ni diskuterat den mark som guvernör Tryon erbjuder, Bree?
Vi överväger att tacka ja.
I så fall måste marken mätas upp och registreras.
Jag vet inte om Roger är uppgiften mogen ännu.
Vi kan skicka en av mannarna. Synd att Myers är på handelsresa.
Ian kanske kan följa med honom. Du vet väl hur det går till?
Du hjälpte oss sätta upp gränserna för Ridge.
Är du villig att hjälpa din kusin? Det vore till stor hjälp för Roger.
Låt honom tänka över saken.
Dessvärre är gästkammaren ännu inte färdigställd.
Men du får gärna ta sängen i köket.
Tack.
Ian...?
Gosse...! Vad gör du här ute?
Jag kunde inte sova.
Dög sängen inte?
Jag är inte van att sova i säng i ett stort hus.
Jag förstår.
Vi är väldigt glada att ha dig tillbaka.
Men du verkar vara ur gängorna. Du är inte dig själv.
Vad hände hos mohawkerna? Jag lyssnar gärna om du vill berätta.
Jag kan inte berätta sanningen nu. Jag har inte de ord som krävs.
Vissa saker döljer man för andra. Det vet både du och Claire.
Ja.
Jag förstår.
Jag blir ledsen av att se dig lida.
Oroa dig inte för mig.
I så fall...
...sitter jag kvar en stund. Om det inte stör dig.
Det stör mig inte.
Gör de ont? Jag har fått ont när jag har lekt.
Det är inte skrapsår, gosse.
Jag har gjort dem.
- Germain Fraser! Jag ber om ursäkt. - Det är ingen fara.
De är vilda! Två barn är mycket nog, och nu har vi ett till på väg.
Sedan ska hushållet skötas och Claire ha hjälp vid operationer.
Jag klappar väl ihop snart...! Men det är så här jag vill ha det.
Barn får vi till låns av Skaparen, om vi har lyckan med oss.
Jag antar det.
Mina barn har tur som har så många bröder och systrar.
Jag har bara min lillasyster Joanie.
Hon är inte lika viljestark som din syster Janet, om jag minns rätt.
Min syster har alltid haft sina egna idéer.
Hon gillade att göra rackartyg.
Ärligt talat var jag alltid lite avundsjuk.
Jag hade bara mamma och min syster på Balriggan.
Du måste sakna din familj.
Jag saknar mamma och Joanie.
Men samtidigt... har jag skuldkänslor över hur lycklig jag är här.
Över hur mycket... jag känner mig hemma i den här familjen.
Jag känner att jag hör hemma här.
Är det hemskt av mig?
Nej.
Det är bra.
Barnet sparkar!
Han är snart här.
Det gläder mig att du är här och tar emot honom... eller henne.
Kom.
Det känns bra att Ian följer med dig till marken.
Innan du ger dig av har jag något att ge dig.
Du har berättat att du hade ett leksaksflygplan som barn.
Jag tog aldrig min examen, men kan en del om aerodynamik.
Jag vet att ett pappersark inte är gjort för att flyga -
- men ibland måste vi anpassa våra förväntningar -
- för att själva kunna förändras.
Presenten på första bröllopsdagen ska vara gjord av papper.
Efter 60 års hård press ska den vara av diamant.
Det hårdaste materialet på jorden.
Jag hoppas att vårt äktenskap växer sig lika starkt.
Jag älskar dig.
Roger Mac.
24.
Du behöver inte tacka mig. Jag följde med av fri vilja.
Fick inte du den här av Brianna?
Tänk om jag har sönder den.
Marsali?
- Har du ordinerat sprängört? - Nej. Hur så?
Det finns bara en rot kvar. Jag tänkte att någon har haft migrän.
- Den rör jag inte, gravid som jag är. - Det var det jag trodde.
- Den är jättefarlig. - Hade vi inte fyra-fem rötter kvar?
Vad är det där?
En pappersfågel?
Den kan flyga, men inte sjunga.
Jag förstod inte alltid mohawkerna.
Ibland pratade jag med fåglarna för att inte känna mig så ensam.
Undrar inte du hur de kan veta vart de ska flyga på vintern?
De verkar alltid veta, och alltid ge sig av tillsammans.
Tänk om det vore lika enkelt för oss.
Drömde du?
Var du än trodde dig vara, så är vi fortfarande kvar.
Jamie?
Finns det risk att Roger inte vill återvända?
Varför undrar du?
Jag saknar en ört som är livsfarlig om den inte hanteras av läkare.
Jag fruktar att han ska...
När du hade det svårt... för länge sedan...
Ville jag inte leva.
Häng dem för att statuera exempel.
Ni är landsförrädare och ska hängas tills ni är döda!
Må Gud vara era själar nådig.
Varför hindrar du av alla människor mig?!
Jag såg dig blicka ned från stupet.
Du har allt. En fru som älskar dig... Ett barn.
Ändå vill du inte vara hos dem!
När du hade snaran runt halsen och snart skulle dö, vad såg du?
Vad såg du i mörkret?
Vad såg du?
Berätta vad du såg!
Jag såg min hustrus ansikte.
Då kommer man inte undan, inte ens i döden.
Jag skulle se hennes ansikte.
Vad...
...hette hon?
Det spelar ingen roll längre.
Är hon död?
Nej.
Men jag har förlorat henne.
Jag ville slippa lida.
Få sinnesfrid.
Vem vet var din själ hade hamnat?
Du hade kanske skilts från henne för evigt. Från alla som älskar dig.
Vad ska jag göra? Återvända hem?
Du ska inget säga.
Du grävde ner ditt vapen. Din röst.
Men nu använder du den emot mig.
Du har rätt.
Det gjorde jag.
Nu tänker jag gräva upp den och ta upp striden.
Tänker du?
Jag kan inte.
Gräv upp ditt vapen... och följ med hem tills du kan det.
Brianna?
- Säg inte att du är mållös. - Nej.
Det är bara det... att jag har varit så väldigt rädd.
Jag med.
För även om jag blev räddad...
...så dog en del av mig den dagen.
Jag vet hur det känns.
Lita på mig. Jag vet.
Alla vill ha tillbaka den gamle Roger.
Men jag blir aldrig den jag var.
Jag har läst historia. Jag har varit historielärare.
Nu lever jag i den.
När jag såg tarotkortet tänkte jag:
Det är den människan jag är. "Den hängda mannen".
Kanske är det mitt öde.
Min egen förfader försökte döda mig.
- Jag skulle kanske aldrig ha funnits. - Det stämmer inte!
Jag har förändrats.
Minns du när du frågade om mina sista ord?
Jag trodde mig veta vad jag skulle säga.
Men det som var viktigt... var det sista ansiktet jag såg.
Jag såg ditt ansikte.
Roger...!
Jag ska alltid sjunga för dig.
Oavsett vad, oavsett när.
Oavsett om du inte är där, eller om min röst inte bär mig.
Jag ska alltid... sjunga för dig.
Text: Mattias Gustafsson www.sdimedia.com